Příloha č. 13 k vyhlášce č. 696/2004 Sb.

Metodické pokyny ke zjišťování emisí CO2 ze zařízení na výrobu cementového slínku

I. Vymezení působnosti této přílohy
Pokud je v rámci zařízení provozováno čištění odpadních plynů a výsledné emise nejsou počítány jako část procesních emisí zařízení, emise se počítají dle přílohy č. 8 k této vyhlášce.

II. Určení zdrojů emisí CO2
V zařízení na výrobu cementu emise CO2 pocházejí z těchto zdrojů
a)	kalcinace vápence v surovinách,
b)	tradičních fosilních paliv pece,
c)	alternativních paliv (na bázi fosilního uhlíku) a surovin,
d)	spalování biomasy (odpadní biomasa),
e)	ostatní paliva, která nejsou používána k vytápění pece,
f)	čištění odpadních plynů.

III. Stanovení emisí CO2 výpočtem
1. Emise ze spalovacích procesů
Spalovací procesy v zařízeních na výrobu cementářského slínku zahrnují různé druhy paliv (například uhlí, ropný koks, topný olej, zemní plyn a široké spektrum odpadů). Tyto procesy a emise ze spalování organického C a alternativních paliv jsou zjišťovány a vykazovány podle pravidel pro spalovací procesy dle přílohy č. 8 k této vyhlášce. 
V cementářských pecích je proces nedokonalého spalování fosilních paliv zanedbatelný v důsledku velmi vysokých spalovacích teplot, velké době zdržení v peci a minimálnímu obsahu C ve slínku. Uhlík z paliv spalovaných v těchto pecích je počítán jako plně oxidovaný (oxidační faktor je 1,0).
2. Emise z procesů
V průběhu kalcinace v peci, CO2 z karbonátů je uvolňován z materiálového mixu. Kalcinace CO2 je přímo spojena s výrobou slínku. 
2.1. Emise CO2 z výroby slínku
Emise CO2 z kalcinace je počítána na základě množství produkovaného slínku a obsahu CaO a MgO ve slínku. Emisní faktor se upravuje dle obsahu Ca a Mg vstupujících do pece, například jako polétavý prach nebo v alternativních palivech a surovinách s případným obsahem CaO (zejména odpadní kaly).
Emise se počítají na základě obsahu karbonátů ve vstupujících surovinách (výpočetní metoda A) anebo na základě množství vyrobeného slínku (výpočetní metoda B). Oba tyto přístupy se uvažují jako ekvivalentní.

Výpočetní metoda A: Karbonátová
Výpočet je založen na obsahu uhličitanů ve výchozích surovinách. Emise CO2 jsou počítány dle následující rovnice:
Emise CO2 SLÍNEK = aktivitní údaje x emisní faktor x konverzní faktor
Aktivitní údaje 
Úroveň přesnosti 1 – množství 100% uhličitanů (například vápence) [t] ve výchozích surovinách použitých v průběhů sledovaného období stanoveného vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 5,0 %. Složení příslušných surovin je stanoveno pomocí nejlepších dostupných informací.
Úroveň přesnosti 2 – množství 100% uhličitanů (například vápence) [t] ve výchozích surovinách použitých v průběhů sledovaného období stanoveného vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 2,5 %. Složení příslušných surovin se určuje dle ustanovení v § 13 až 16.
Emisní faktor 
Úroveň přesnosti 1 – stechiometrický koeficient dle typu uhličitanů ve výchozích surovinách (viz Tabulka č. 6)
Tabulka č. 6 Stechiometrické emisní faktory pro metodu A
Uhličitan		
CaCO3	0,440 [t CO2 / t CaCO3]	
MgCO3	0,522 [t CO2 / t MgCO3]	

Konverzní faktor
Konverzní faktor = 1,0

Výpočetní metoda B: Výroba slínku
Výpočet je založen na množství vyrobeného slínku. Emise CO2 jsou počítány dle rovnice
Emise CO2 SLÍNEK = aktivitní údaje x emisní faktor x konverzní faktor
Pokud je odhad emisí založen na informacích o výrobě slínku, emise CO2 uvolněné při kalcinaci pecního prachu musí být vzaty v úvahu, pokud však tento prach není zachycen. Emise z výroby slínku a z cementářského prachu se pak sčítají dle vztahu
Emise CO2 CELKOVÉ [t] = Emise CO2 SLÍNEK [t] + Emise CO2 PRACH [t]
Emise vztahující se k množství vyrobeného slínku
Aktivitní údaj 
Množství vyrobeného slínku [t] v daném období 
Úroveň přesnosti 1 – množství vyrobeného slínku [t] stanoveno vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 5,0 %.
Úroveň přesnosti 2a – množství vyrobeného slínku [t] stanoveno vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 2,5 %.
Úroveň přesnosti 2b – odvození výroby slínku z výroby cementu, množství vyrobeného cementu je stanoveno vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 1,5 %, přepočet je proveden pomocí následujícího vztahu (materiálová bilance beroucí v úvahu nákup, prodej a změnu zásob slínku.)
Výroba slínku [t] = (výroba cementu [t] x přepočítacího koeficientu slínek-cement [t slínku / t cementu]) - dovoz [t] + vývoz [t] - změna zásob [t]
Poměr cement / slínek se počítá a používá pro jednotlivé druhy cementu vyráběné v jednom zařízení odděleně. Množství prodaného a nakoupeného slínku se stanovuje vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 2,5 %. Stanovení změna zásob v průběhu sledovaného období má nižší chybou měření než 10 %.
Emisní faktor
Úroveň přesnosti 1 – emisní faktor = 0,525 t CO2 / t slínku.
Úroveň přesnosti 2 – emisní faktor je stanoven na základě bilance CaO a MgO za předpokladu, že část z tohoto množství nepochází z přeměny uhličitanů, ale z výchozích surovin. Složení slínku a příslušných vstupujících surovin se stanovuje v souladu s ustanoveními v § 13 až 16.
Emisní faktor se počítá dle rovnice
Emisní faktor [t CO2 / t slínku] = 0,785 x (výstup CaO [t CaO / t slínku] – vstup CaO [t CaO / t vstupujících surovin] + 1,092 x (výstup MgO [t MgO / t slínku] – vstup MgO [t MgO / t vstupujících surovin]
Tato rovnice využívá stechiometrických koeficientů CaO / CO2 a MgO / CO2 prezentovaných v tabulce č. 7.
Tabulka č. 7 Stechiometrické emisní faktory pro metodu B
Oxid		
CaO	0,785 [t CO2 / t CaO]	
MgO	1,092 [t CO2 / t MgO]	

Konverzní faktor
Úroveň 1 –  konverzní faktor = 1,0
Emise vztahující se k prachu
Emise CO2 z úniků prachu z bypassu nebo z pecního prachu je počítán na základě množství uniklého prachu a emisního faktoru pro slínek, upravený o částečnou kalcinaci cementářského prachu. Unikající prach z bypassu je v porovnání s CKD plně kalcinován. Emise se počítají dle:
Emise CO2 PRACH = Aktivitní údaje x emisní faktor x konverzní faktor
Aktivitní údaj
Úroveň přesnosti 1 – množství pecního prachu nebo prachu z bypassu [t] uniklého v průběhu sledované periody stanoveno vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 10 %.
Úroveň přesnosti 2 – množství pecního prachu nebo prachu z bypassu [t] uniklého v průběhu sledované periody stanoveno vážením s maximální přípustnou chybou měření menší než 5 %.
Emisní faktor
Úroveň přesnosti 1 – referenční hodnota 0,525 t CO2 / t slínku lze také použít pro CKD.
Úroveň přesnosti 2 – emisní faktor [t CO2 / t CKD ] se stanoví výpočtem založeným na stupni kalcinace CKD. Vztah mezi stupněm kalcinace CKD a emisí CO2 na t CKD je nelineární. Přibližně je vyjádřen následující rovnicí:
,
EFCKD	= emisní faktor částečně kalcinovaného CKD [t CO2 / t CKD]
EFCli	= specifický emisní faktor pro dané zařízení a výrobu slínku [t CO2 / t slínku]
D	= stupeň kalcinace CKD (vyjádřený jako % uvolněného CO2 z celkového obsaženého CO2 v materiálu)
Konverzní faktor
Konverzní faktor = 1,0

IV. Stanovení emisí CO2 měřením
Pro měření emisí CO2  ze spalovacích procesů platí ustanovení § 5.