Příloha č. 17 k vyhlášce č. 696/2004 Sb.

Metodické pokyny ke zjišťování emisí CO2 ze zařízení na výrobu papíru a buničiny

I. Vymezení působnosti této přílohy
Pokud zařízení produkuje (a dále prodává) látku s obsahem C pocházejícího z fosilních paliv, například vysrážený uhličitan vápenatý, tato produkce se nezapočítává do emisní bilance tohoto zařízení.
Pokud je v rámci zařízení provozováno čištění odpadních plynů a výsledné emise nejsou počítány jako část procesních emisí zařízení, emise se počítají dle přílohy č. 8 k této vyhlášce.

II. Určení zdrojů emisí CO2
V zařízení na výrobu buničiny a papíru emise CO2 mohou pocházet z následujících zdrojů:
a)	kotle, plynové turbíny a jiná spalovací zařízení produkující páru nebo energii pro papírnu,
b)	regenerační kotel a další zařízení spalující použité roztoky při výrobě buničiny,
c)	zařízení na spalování odpadu,
d)	pece na vápno a pražící pece,
e)	čištění odpadních plynů,
f)	sušičky na plyn nebo spalující jiná fosilní paliva (například infračervené sušičky).
Čištění odpadních vod a skládkování, včetně anaerobního čištění vod a vyhnívání kalů a skládkování využívané pro ukládání odpadů z drcení nespadají mezi činnosti vyjmenované v příloze č. 1 zákona a nevztahuje se na ně povinnost vykazování podle § 7 zákona.
III. Stanovení emisí CO2 výpočtem
1. Emise ze spalovacích procesů
Spalovací procesy v zařízeních na výrobu skla jsou zjišťovány a vykazovány dle metodických pokynů pro sledování emisí ze spalovacích zdrojů dle přílohy č. 8 k této vyhlášce.
2. Emise z procesů
Emise jsou výsledkem používání uhličitanů jako látek pro úpravu chemických vlastností, přičemž uhlík obsažený ve sloučeninách CaCO3 a Na2CO3 je obvykle fosilního původu, ačkoli v některých případech (například Na2CO3 získávaný v papírnách vyrábějících polochemickou vlákninu na sodíkové bázi) může pocházet z biomasy. Předpokládá se, že uhlík obsažený v těchto látkách je emitován jako CO2 z vápencové pece nebo regeneračního zařízení. Tyto emise se uskutečňují za předpokladu, že veškerý uhlík obsažený v CaCO3 a Na2CO3 použitý k regeneraci a neutralizaci je uvolněn do atmosféry.
Úprava uhličitanem je vyžadována v důsledku ztrát v oblasti žíravin, většina z nich je prováděna na CaCO3.
Výpočet emisí je následující: 
Emise CO2 =  (Aktivitní údaj UHLIČITANY x emisní faktor x konverzní faktor)
Aktivitní údaj
Aktivitní údaj UHLIČITANY je množství použitého CaCO3 nebo Na2CO3.
Úroveň přesnosti 1 – množství [t] použitého CaCO3 nebo Na2CO3 v procesu stanovené metodou vážení s maximální přípustnou chybou měření menší než 2,5 %.
Úroveň přesnosti 2 – množství [t] použitého CaCO3 nebo Na2CO3 v procesu stanovené s maximální přípustnou chybou měření menší než 1,0 %.
Emisní faktor
Úroveň přesnosti 1 – stechiometrický poměr [/] a [/] z uhličitanů, které nepocházejí z biomasy uvádí Tabulka č. 14. Pro uhličitany biogenního původu se používá emisní faktor 0 [/ t uhličitanů].
Tabulka č. 14 Stechiometrické emisní faktory
Typ uhličitanu a původ	Emisní faktor [/ t uhličitanů]	
Pulp mill make-up CaCO3	0,440	
Pulp mill make-up Na2CO3	0,415	
CaCO3 biogenního původu	0,0	
Na2CO3 biogenního původu	0,0	
Tyto hodnoty se upravují dle obsahu vody a hlušiny v použitých látkách.
Konverzní faktor 
Úroveň přesnosti 1 – Konverzní faktor = 1,0.
IV. Stanovení emisí CO2 měřením
Pro měření emisí CO2  ze spalovacích procesů platí ustanovení § 5.