Příloha k vyhlášce č. 71/2004 Sb.

1	TERMINOLOGIE
1.1	Měřicí sestava se používá pro měření amplitudové charakteristiky a měrných ztrát plechů pro elektrotechniku. Skládá se z přístrojů a zařízení zapojených podle obrázků 1 až 3 a specifikovaných v bodu 2.
1.2	Etalonový vzorek pro Epsteinův přístroj příslušející k měřicí sestavě je vzorek splňující požadavky této vyhlášky a používaný výhradně k metrologické návaznosti měřicí sestavy.
1.3	Etalonová měřicí sestava je měřicí sestava podle bodu 1.1, která je v držení metrologické instituce, je dlouhodobě sledovaná a prostřednictvím etalonových vzorků mezinárodně porovnaná.
1.4	Měrné ztráty měřené měřicí sestavou jsou ztráty přemagnetováním v měřeném vzorku vztažené k aktivní hmotnosti vzorku.
1.5	Amplitudová charakteristika je závislost amplitudy magnetické polarizace ve vzorku na amplitudě intenzity magnetického pole ve vzorku.

2	POŽADAVKY NA MĚŘICÍ SESTAVY
2.1	METROLOGICKÉ POŽADAVKY
Měřicí sestava se skládá z částí, které musí splňovat tyto požadavky
a) Epsteinův přístroj specifikovaný v bodu 2.2,
b) měřidlo frekvence měřící s chybou 0,1 % nebo menší,
c) voltmetr střední hodnoty měřící s chybnou 0,2 % nebo menší,
d) voltmetr efektivní hodnoty měřící s chybou 0,2 % nebo menší,
e) měřidlo výkonu měřící s chybou 0,5 % nebo menší při aktuálním účiníku a crest faktoru, resistance napěťového obvodu měřidla výkonu musí být nejméně 5000 krát větší než jeho resktance,
f) voltmetr amplitudy měřící s chybou 0,5 % nebo menší ve spojení s odporem s vyhovujícím povoleným proudem a hodnotou známou s chybou 0,2 % nebo menší (místo voltmetru amplitudy s odporem lze použít vzájemnou indukčnost s vyhovujícím povoleným proudem v primárním vinutí a s hodnotou známou s chybou 0,2 % nebo menší spolu s dvoupólovým přepínačem a voltmetrem střední hodnoty),
g) zdroj magnetovacího proudu s nízkou výstupní impedancí a vysokou stabilitou napětí a frekvence, kolísání napětí a frekvence nesmí být větší než 0,2 % použité hodnoty. Pro měření měrných ztrát musí být zajištěn činitel tvaru sekundárního napětí 1,111 ± 1%.
Součástí měřicí sestavy jsou navazovací etalonové vzorky , které musí magnetickými vlastnostmi a hmotností odpovídat vzorkům, které jsou měřicí sestavou běžně měřeny. Tyto vzorky musí splňovat příslušné požadavky bodu 2.2.
2.2	TECHNICKÉ POŽADAVKY
2.2.1	Konstrukce
2.2.1.1 Epsteinův přístroj
Epsteinův přístroj se skládá ze čtyř cívek; do kterých se vkládají pásky zkoušeného vzorku elektroplechu. Kostry cívek jsou vyrobeny z tvrdého isolačního materiálu, mají obdélníkový průřez s vnitřní šířkou 32 mm. Doporučovaná vnitřní výška je 10 mm. Cívky jsou upevněny na desce z isolačního a nemagnetického materiálu tak, že tvoří čtverec. Délka strany čtverce vnitřních hran pásků vloženého vzorku je (220 +1 -0) mm.
Každá cívka má dvě vinutí - vnější primární vinutí a vnitřní sekundární vinutí. Mezi nimi může být elektrostatické stínění. Vinutí musí být navinuto rovnoměrně na délce 190 mm, každá cívka má jednu čtvrtinu celkového počtu závitů. Primární vinutí všech cívek je sériově spojeno, stejně je sériově spojeno sekundární vinutí všech cívek. Počet závitů není předepsán, ale obvykle je 700 pro užívání při frekvenci 50 Hz.
K maximálnímu snížení vlivu impedancí vinutí musí tyto impedance splňovat tyto podmínky
R1/N12 < 1,25.10-6 	R2/N22 < 5.10-6 	(1)
L1/N12 < 2,5.10-9 H 	L2/N22 < 2,5.10-9 H	(2)
kde R1 a R2 jsou resistence primárního resp. sekundárního vinutí,
L1 a L2 jsou induktance primárního resp. sekundárního vinutí,
N1 a N2 jsou celkové počty závitů primárního a sekundárního vinutí.
Epsteinův přístroj musí být kompenzován s ohledem na magnetický tok vzduchem. Za tím účelem je uprostřed prostoru ohraničeného cívkami Epsteinova přístroje umístěna cívka vzájemné indukčnosti, její osa je kolmá k rovině tvořené osami cívek Epsteinova přístroje. Primární vinutí této kompenzační cívky je zapojeno v sérii s primárním vinutím Epsteinova přístroje a sekundární vinutí je zapojeno v sérii se sekundárním vinutím Epsteinova přístroje tak, aby indukovaná napětí v těchto sekundárních vinutích byla opačné polarity. Nastavení hodnoty kompenzační vzájemné indukčnosti je takové, že při průchodu střídavého proudu primárními vinutími při prázdném Epsteinově přístroji (vzorek není vložen) napětí měřené mezi volnými nespojenými konci sekundárních vinutí není větší než 0,1 % napětí na sekundárním vinutí nekompenzovaného Epsteinova přístroje.
2.2.1.2 Etalonové vzorky
Součástí měřicí sestavy jsou etalonové vzorky pro Epsteinův přístroj (dále jen „etalonové vzorky“). Tyto vzorky musí magnetickými vlastnostmi a hmotností pokrývat rozsah magnetických vlastností a hmotností vzorků, které jsou měřící sestavou běžně měřeny.
Etalonové vzorky jsou vyrobeny z elektrotechnické oceli. Pásky etalonového vzorku musí být ploché, jsou stříhány bez viditelných otřepů a nerovných okrajů a pokud je to specifikováno, jsou tepelně zpracovány. Pásky musí být čisté, bez okují a jiných nečistot. Pásky vzorku mají následující rozměry šířka 30 mm ± 0,2 mm, délka je větší nebo rovna 280 mm a menší nebo rovna 320 mm.
Délka pásků musí být stejná s tolerancí ± 0,5 mm. Když jsou pásky stříhány rovnoběžně nebo kolmo se směrem válcování, okraje mateřského pásu nebo tabule jsou brány jako referenční směr. Pásky vzorku zhotoveného z orientovaného materiálu musí mít směr delší osy pásku odlišný od směru válcování nejvýše o ± 1°. U pásků vzorku zhotoveného z neorientovaného materiálu musí mít polovina pásků směr delší osy shodný se směrem válcování s tolerancí nejvýše ± 5° a druhá polovina pásků má směr delší osy kolmý na směr válcování s tolerancí nejvýše ± 5°. Na každém pásku musí být patrný směr válcování. Pásky s delší osou ve směru válcování se vkládají do protilehlých rovnoběžných cívek Epsteinova přístroje a pásky s delší osou kolmou na směr válcování se vkládají do zbývajících cívek.
Počet pásků vzorku je dělitelný čtyřmi. Aktivní hmotnost etalonového vzorku musí být nejméně 240 g pro vzorky dlouhé 280 mm.
Efektivní délka magnetického obvodu vzorku lm je stanovena dohodou 0,94 m. Aktivní hmotnost vzorku ma je dána vztahem
ma = m.lm/4l,	(3)
kde
l je délka pásku vzorku v m,
lm je efektivní délka magnetického obvodu 0,94 m,
m je celková hmotnost vzorku v kg,
ma je aktivní hmotnost vzorku v kg.
2.2.1.3 Měřicí sestava
2.2.1.3.1 Měřicí sestava pro měření měrných ztrát
Měřicí sestava pro měření měrných ztát je zapojena podle schématu na obrázku 1. Magnetovací proud je pomalu zvyšován až se dosáhne požadované střední hodnoty usměrněného napětí  na sekundárním vinutí Epsteinova přístroje. Přičemž se ampérmetrem sleduje hodnota magnetovacího proudu, aby proudový obvod wattmetru nebyl přetížen. Střední hodnota napětí je vypočtena z požadované amplitudy magnetické polarizace podle
	(4)
kde
 je střední hodnota usměrněného napětí indukovaného v sekundárním vinutí ve V,
f je frekvence v Hz,
N2 je celkový počet závitů sekundárního vinutí,
A je průřez vzorku v m2,
Ja je amplituda magnetické polarizace v T,
Ri je celková resistence přístrojů v sekundárním obvodu v ,
Rt je součet resistencí sekundárních vinutí Epsteinova přístroje a kompenzační vzájemné indukčnosti,
Průřez vzorku se vypočte z rovnice
	(5)
kde
A je průřez vzorku ve čtverečních m,
m je celková hmotnost vzorku v kg,
l je délka pásků vzorku v m,
 je stanovená hustota materiálu vzorku v kg/m3.

Obrázek 1

Ampérmetr v primárním obvodu se zkratuje a napětí se potom popřípadě dorovná na požadovanou hodnotu. Podílem střední hodnoty a efektivní hodnoty indukovaného napětí se stanoví činitel tvaru indukovaného napětí , který musí být 1,111 ± 1%.
Z údaje wattmetru se vypočtou celkové ztráty Pc podle
 ,	(6)
kde
Pc jsou celkové vypočtené ztráty vzorku ve W,
Pm je výkon změřený wattmetrem ve W,
N1 je celkový počet závitů primárního vinutí,
N2 je celkový počet závitů sekundárního vinutí
Ri je celková ekvivalentní resistence přístrojů v sekundárním obvodu v 
 je střední hodnota usměrněného napětí indukovaného v sekundárním vinutí ve V.
Měrné ztráty Ps se vypočtou podle vztahu

Ps = Pc/ma = (Pc/ma).(4l/lm)	(7)
kde
Ps jsou celkové měrné ztráty vzorku ve W/kg,
l je délka pásku vzorku v m,
lm je smluvená efektivní délka magnetického obvodu v m (lm = 0,94 m),
m je celková hmotnost vzorku v kg,
ma je aktivní hmotnost vzorku v kg,
Pc jsou vypočtené celkové ztráty vzorku ve W.
2.2.1.3.2 Měřicí sestava pro měření amplitudové charakteristiky
Měřicí sestava pro měření amplitudové charakteristiky je zapojena podle schématu na obrázku 2 nebo na obrázku 3. Před měřením amplitudové charakteristiky se musí vzorek odmagnetovat nastavením takového střídavého magnetovacího proudu, který odpovídá nasycené magnetické polarizaci ve vzorku, a jeho pomalým postupným snižováním do nulové hodnoty.
Amplituda magnetické polarizace Ja se určí měřením střední hodnoty usměrněného napětí indukovaného v sekundárním vinutí podle vztahu (4).
Amplituda intenzity magnetického pole ve vzorku Ha se určí měřením amplitudy proudu v obvodu primárního vinutí I1a, to je měřením amplitudy napětí U1a na odporu R v zapojení podle obrázku 1. Platí I1a = U1a / R. Amplituda intenzity magnetického pole se vypočte z rovnice:
Ha = I1a N1 / lm ,	(8)

kde
Ha je amplituda intenzity magnetického pole ve vzorku,
I1a je amplituda magnetovacího proudu v obvodu primárního vinutí
lm smluvený efektivní délka magnetického obvodu vzorku
N1 je celkový počet závitů primárního vinuti Epsteinova přístroje

Obrázek 2

Alternativně může být amplituda intenzity magnetického pole určena měřením střední hodnoty usměrněného napětí indukovaného v sekundárním vinutí vzájemné indukčnosti MD, jejíž primární vinutí je zapojeno v sérii s primárním vinutím Epsteinova přístroje v zapojení podle schématu na obrázku 3. Při použití této metody je nezbytné kontrolovat tvar časového průběhu napětí UDm osciloskopem, časový průběh musí mít pouze dva průchody nulovou hodnotou během jedné periody. Jako voltmetr střední hodnoty nutný k měření UDm lze použít voltmetr měřící sekundární napětí Epsteinova přístroje a přepínač, jak je znázorněno na obrázku 3.
Amplituda intenzity magnetického pole se vypočte z rovnice
	(9)
kde
MD je vzájemná indukčnost v obvodu podle obr. 3 v H
Rv je vnitřní resistance voltmetru střední hodnoty v ,
Rm je resistance sekundárního vinutí vzájemné indukčnosti MD v ,
UDm je střední hodnota usměrněného napětí indukovaného v sekundárním vinutí MD.

Obrázek 3

2.2.2	Nápisy a značky
2.2.2.1 Měřicí sestava
Speciální nápisy a značky na měřící sestavě jsou nahrazeny technickou dokumentací, která musí být vypracována a která musí obsahovat
a) seznam všech měřidel a zařízení, která přísluší k měřicí sestavě,	s uvedením výrobců a výrobních čísel a popřípadě chyb měřidel a měřící sestavy podle údajů výrobce,
b) podrobné a přehledné schéma zapojení pro příslušný druh měření, technické popisy a návody k obsluze součástí měřicí sestavy,
c) stručné popisy způsobů měření a napájení (například napájení zesilovačem vynucujícím sinusový časový průběh magnetické indukce, měření výkonu převodníkem na základě vzorkovacího principu, využití řídícího počítače),
d) dolní a horní meze rozsahů, při kterých bude měřicí sestava používána,
e) impedance důležitých součástí a měřidel,
f) seznam etalonových vzorků,
g) kalibrační nebo ověřovací listy měřidel, která jsou součástí měřicí sestavy, pokud kalibrace nebo ověření byly provedeny,
h) ověřovací list měřicí sestavy při následném ověření,
i) kniha záznamů všech měření s etalonovými vzorky příslušejícími k měřicí sestavě.
2.2.2.2 Epsteinův přístroj
Cívky Epsteinova přístroje musí být označeny. Doporučuje se označení ve smyslu hodinových ručiček A, B, C, D. Na Epsteinově přístroji i v dokumentaci měřicí sestavy musí být uvedeny počty závitů primárního i sekundárního vinutí.
2.2.2.3 Etalonové vzorky
Etalonový vzorek musí být označen evidenčním číslem nebo písmeny, a to stejným, trvalým a nesmazatelným způsobem na každém pásku etalonového vzorku. Všechny pásky etalonového vzorku musí být označeny tak, aby jejich složení v Epsteinově přístroji bylo možné jediným způsobem.
Ke každému etalonovému vzorku musí být vystaven evidenční list, ve kterém musí být uvedeno:
a) evidenční označení etalonového vzorku,
b) druh a typ materiálu,
c) průřez vzorku,
d) hustota vzorku,
e) hmotnost vzorku,
f) počet pásků vzorku,
g) tloušťka, šířka a délka pásků vzorku.
Pokud jsou všechny údaje, které mají být uvedeny v evidenčním listu, uvedeny v kalibračním listu vzorku, etalonový vzorek nemusí mít evidenční list.

3.	SCHVALOVÁNÍ TYPU
3.1	Postup při schvalování typu
3.1.1	Předběžné posouzení
Posuzující orgán na základě prostudování dokumentace1) zjišťuje, zda dokumentace a následně měřící sestava splňuje požadavky této vyhlášky, rozhodne o pokračování zkoušek nebo podá návrh na negativní ukončení zkoušek.
3.1.2	Předběžná zkouška měřením vzorků materiálu
3.1.2.1 Žadatel doručí posuzujícímu orgánu nejméně 2 kusy etalonovéhh vzorků příslušejících ke zkoušené měřící sestavě. Tyto vzorky musí pokrývat svou hmotností a svými magnetickými vlastnostmi rozsah hmotností a magnetických vlastností vzorků měřených zkoušenou měřicí sestavou v rámci rozsahu zkoušky typu. Tyto etalonové vzorky musí splňovat požadavky uvedené v bodě 2.2.1.2 a 2.2.2.3. K etalonovým vzorkům žadatele musí být přiloženy kopie evidenčních listů vzorků popřípadě předchozí ověřovací listy vzorků. K doručeným etalonovým vzorkům musí být přiloženy výsledky a protokoly jejich měření zkoušenou měřicí sestavou v rozsazích prováděných zkoušek ne starší než 3 měsíce do data doručení.
3.1.2.2 U doručených vzorků se změří na etalonové měřicí sestavě posuzujícího orgánu měrné ztráty a amplitudová charakteristika podle bodu 2.2.1.3. K změřenému vzorku se vystaví ověřovací list, kde se uvedou aritmetické střední hodnoty z opakovaných měření.
3.1.2.3 Vypočtou se relativní rozdíly měření měrných ztrát etalonových vzorků (příslušejících ke zkoušené měřicí sestavě) zkoušenou měřicí sestavou a etalonovou měřicí sestavou v %
 ,	(10)
kde p1i je aritmetický střed měření i-té hodnoty měrných ztrát zkoušenou měřicí sestavou (výsledky měření zaslané od žadatele spolu s etalonovými vzorky),
p2i je aritmetický střed měření i-té hodnoty měrných ztrát etalonovou měřicí sestavou (výsledky měření uvedené ve vystaveném kalibračním listě).
Hodnoty relativních rozdílů měrných ztrát  zjištěné v rámci této zkoušky musí být menší než 3% pro vzorky z orientovaného materiálu pro hodnoty magnetické polarizace do 1,7 T a pro vzorky z neorientovaného materiálu pro hodnoty magnetické polarizace do 1,5 T.
3.1.2.4 Vypočtou se relativní rozdíly měření amplitudové charakteristiky etalonových vzorků (příslušejících ke zkoušené měřicí sestavě) zkoušenou měřicí sestavou a etalonovou měřící sestavou v % jako minimální normované vzdálenosti i-tého bodu (Bi, Hi) charakteristiky zjištěné měřením zkoušenou měřicí sestavou od charakteristiky určené měřením téhož etalonového vzorku etalonovou měřicí sestavou podle rovnice (11), (12) nebo (13):

	(11)

	(12)

	(13)

kde odmocniny se berou jen kladné a kde
	(14)
 ,	(15)
 ,	(16)
 ,	(17)
(dB / dH)i je směrnice tečny křivky dané měřením etalonového vzorku etalonovou měřicí sestavou v bodě (Hi , Bi'),
Hi a Bi jsou hodnoty intenzity magnetického pole resp. magnetické indukce i-tého bodu charakteristiky etalonového vzorku měřené zkoušenou měřici sestavou,
Bi' je hodnota magnetické indukce odečtená na charakteristice měřené etalonovou měřicí sestavou pro hodnotu Hi,
Hi' je hodnota intenzity magnetického pole odečtená na charakteristice měřené etalonovou měřici sestavou pro hodnotu Bi.
Relativní rozdíly měřeni amplitudové charakteristiky  musí být menší než 4 % pro všechny body měření charakteristik etalonovéhh vzorků v rámci této zkoušky.
3.1.3	Prohlídka zkoušené měřicí sestavy
Vnější prohlídka a kontrola předepsané technické dokumentace probíhá v místě užívání zkoušené měřicí sestavy. Při vnější prohlídce se kontroluje
a) měřicí sestava nesmí být mechanicky poškozena;
b) měřicí sestava musí sestávat z měřidel, etalonů a součástí uvedených v dokumentaci,
c) uspořádání měřidel a součásti musí být v souladu se schématem zapojení pro příslušný druh měření,
d) úplnost všech dokumentů požadovaných v bodu 2.2.2.
3.1.4	Zkouška měřením vzorků materiálů
Při zkoušce měřením vzorků se měří etalonové vzorky (příslušející k etalonové měřící sestavě) zkoušejícího metrologického orgánu v jeho přítomnosti zkoušenou měřicí sestavou ve shodě s bodem 3.1.2.
3.1.5	Vypracování protokolu o technické zkoušce
Protokol o technické zkoušce obsahuje popis a výsledky zkoušek provedených podle bodu 3.1.2 , 3.1.3 a 3.1.4, které musí mít kladný výsledek. Dále obsahuje popisy, nákresy a schémata nutné pro identifikaci typu a objasnění jeho funkce.
3.2	Certifikát schválení typu
Náležitosti certifikátu schválení typu stanoví zvláštní právní předpis.

4	OVĚŘOVÁNÍ
Prvotní a následné ověřování sestává ze zkoušek podle bodu 3.1.2, 3.1.3 a 3.1.4. Pokud je výsledek všech těchto zkoušek kladný a měřicí sestava splňuje požadavky stanovené touto vyhláškou, vystaví se ověřovací list a zkoušená měřicí sestava se opatří úřední značkou3)

_______________
1) § 1 odst. 2 vyhlášky č. 262/2000 Sb., kterou se zajišťuje jednotnost a správnost měřidel a měření, ve znění vyhlášky č. 344/2002 Sb.
2) § 3 vyhlášky č. 262/2000 sb.
3) § 6 vyhlášky č. 262/2000 Sb.